trivial-litteratur

28.3. **Kommentar**, Leif - teksten mangler sammenlikning av triviallitteratur og såpeoperaer og situasjonskomedier - det er også lite om det historiske. Forbedre det!

Hva er trivial-litteratur? - På hvilken måte kan den trykte triviallitteraturen sammenliknes med såpeoperaer og situasjonskomedier? Hva kan dere finne ut noe om trivial-litteraturens historie?


 * Triviallitteratur** kommer av navnet triviell som er latinsk, og som betyr; noe trivielt, hverdagsligh, kjedsommelig, platt.

Triviallitteratur er underholdningslitteratur som er folkelig, lite pretensiøs og beregnet på et stort publikum. Til triviallitteraturen hører ukeblader, tegneserier, kriminal- og krigsroman, cowboybøker, spionromaner, legeromaner og andre masseproduserte underholdningsromaner.

Triviallitteraturen kan også defineres som den skjønnlitteraturen som er blitt vist liten eller ingen oppmerksomhet av den tradisjonelle litteraturforskning, som har vært opptatt av en mer høyverdig, lødig litteratur. Nå er dette i ferd med å endres, og litteraturen er blitt en del av undervisningen og forskningen på universiteter og høgskoler, selv om den ennå har vanskeligheter med å bli akseptert. Begrepet brukes noe vidt, synes å erstatte "gamle" betegnelser som folkebøker, kiosklitteratur, kjøkkenromaner, smuslitteratur og andre. Ut fra det faktum at denne litteraturen har svært mange lesere, har begrepet "kvantitetslitteratur" blitt innført. I forhold til "kvalitetslitteraturen" beskrives triviallitteraturen oftest som en urealistik sjablongaktig formelstyrt litteratur, som støtter eller skaper falks bevissthet og forventning hos leseren. Den lever opp til de fleste mytene i et samfunn, og virker ofte som systembekreftende. Historisk sett faller sjangeren i to hovedtyper:
 * "Dameromaner" - en borgerlig og dydig og øm kjærlighetshistorie med sterke islett av sentimentalitet.
 * Gyseren (the gothic novell) - med nattemørke, graver, borger, edle riddere og fæle skurker.


 * Fakta om triviallitteratur:**
 * Produseres i store opplag, ofte spesialiserte forlag.
 * Masseprodukasjon.
 * Den har en billig kvalitet.
 * Blir ikke anmeldt av bokanmeldere.
 * Du finner de mest i kiosker og dagligvare butikker.
 * Leses mest av kvinner.
 * Forfatterne opptrer ofte under pseudonym, ( ikke eget navn ).

Ved inngangen til 1900-tallet var det vanlig at triviallitteraturen ble solgt av dørselgere. De solgte den som kjærlighets- og spenningsromaner i oppdelte hefter fra måned til måned. Heftene ble kalt kolportasjeføljetonger og ble senere ofte utgitt i bokform. De gamle underholdningsforfatterne fra siste halvdel av 1800-tallet fortsatte sin virksomhet inn på 1900-tallet. Rudolf Muus, Karen Sundt og Jon Fatabø var forfattere som skrev triviallitteratur. De skrev bøker som var fulle av glødende romantikk, de skrev om elskende som tilslutt får hverandre, sleske kvinneforførere, strenge fedre, hjemvendte amerikafarere og bloddryppende historier.
 * Triviallitteraturens historie**

Dørselgerne, eller kolportørene som de ble kallt, ble etter hvert avløst av kiosksystemet. Narvesens Kioskkompani ble etablert tidlig på 1900-tallet, og triviallitteratur, ukeblader og magasiner var å få kjøpt i kioskene.

Triviallitteratur er en utbredt underholdningslitteratur, den legger vekt på handlingsforløpet med "happy ending". Litteraturen har en spesiel ytre karakteristika, som er lett tilgjengelig, lett leselig og hvor budskapet er umiddelbart forståelig for leserne. Det som kjenneteikner triviallitteraturen, er romaner og noveller som er bygd opp med en enkel handling. Hovedpersonene blir presentert klart og tydelig, og vi blir tidlig informert om deres "problem" og intriger. Hovedpersonen støyter stadig på nye og kjente feiltrinn. Måten personer og miljø er skildret, er identisk frå tekst til tekst. Lesaren kjenner til hvordan den ukompliserte handlingen er bygd opp. Dette gjør at litteraturen er svært lettlest. Ein svak lesar føler seg ofte knyttet til triviallitteraturen nettopp fordi den er lettlest. De har som regel trang for å kjenne igjen den ukompliserte handlinga, med sine kjente personer og situasjoner. Litteraturen er "oppskriftsbasert", og man trenger ikke være redd for å gå glipp av viktige hendingar i teksten. Leseren vet hva som "lurer" bak neste dør. Litteraturen er gjerne skrevet primært for å tjene pengar, ikke for å formidle noe vesentlig.
 * Oppbygningen i triviallitteraturen.**


 * Kjennetegn:**
 * Strukturalisme: Den er oppskriftsbasert.
 * Nykritikk: Den mangler intensitet, integritet og kompleksitet.
 * Ideologikritikken: Den "bekrefter de herskende tanker" og er "opium for folket".
 * Psykoanalytisk inspirert litteraturteori: Triviallitteraturen er dagdrømmer i bokform.
 * Resepsjonsteori: Den inneholder få "åpne plasser".
 * Litteratursosiologi: Triviallitteraturen omsettes i egne kanaler (kiosk eller underholdningsbokklubber).

Skildrer ofte en stemning som er noe urealistisk, de små lesestykkene skal virke appetittvekkende og forteller oss om kjærlighet ved første blikk, sommerflørter og lignende. Personene som er med er ofte drømmende, vakre kvinner som forfatteren forklarer enkelt men godt, og egenskapene til personen kommer tydelig frem. Det er ikke mange personer med, du trenger som regel ikke forholde deg til mer en tre, fire personer.
 * Typiske trekk:**

Denne type litteratur kan sammenlignes med såpeopera på tv av den grunn at det går fra harmoni til konflikt til harmoni osv. Du vet sannsynligvis hvordan historien ender og du leser for å bli underholdt. Det er også slik at denne type trivialkultur er et industrielt produkt som produseres raskt og forholdsvis billig enten det er Hotell Cæsar eller en ukebladnovelle og som ikke skal kreve altfor mye av leseren/tilskueren.
 * Sammenlikning av triviallitteratur og såpeoperaer og situasjonskomedier.**

http://www.litteratursiden.dk/sw2633.asp på denne linken kan du lese en del om triviallitteratur. (står på dansk)