Til+foråret


 * Til foråret** av Henrik Wergeland.

I dette diktet ser vi tydelige romantiske trekk, naturen står i fokus. Denne teksten, som og kan kalles ¨Våren¨ er en klar hyllest til naturen, og da spesielt til våren. Dette med ¨kjærlighet¨ til naturen er spesielt for romantikken, og Wergeland er kjent for å bruke naturen i diktene sine.

Diktet er et typisk eksempel på at Henrik Wergeland ikke følger den klassiske lyrikk tradisjonen. Når han blir inspirert prøver han å få det ned på papiret så fort som mulig, i motsetning til Welhaven som så på diktingen som en kontinuerlig modningsprosess. Wergeland trodde på ¨diktergeniet¨ og at struktur kunne ødelegge mye av diktingen.

Våren blir betegnet som nyskapt liv, viktigere en sommeren fordi det er det som er grunnlaget for sommeren og den varme årstiden. Diktet tar med seg de typiske trekkene for romantikken. Våren symboliserer håp.

Diktet viser dødsangst og desperasjon, kombinert med romantiske ideer. Ber naturen gå i forbønn for han. Han ber naturen om å bevitne at han alltid har elska dem.


 * O Foraar! Foraar! red mig! Ingen har elsket dig ømmere end jeg. ||  ||
 * Dit første Græs er mig meer værd end en Smaragd. Jeg kalder dine Anemoner Aarets Pryd, skjøndt jeg nok veed, at Roserne ville komme. ||  ||
 * Ofte slyngede de Fyrige sig efter mig. Det var som at være elsket af Princesser. Men jeg flygtede: Anemonen, Foraarets Datter, havde min Tro. ||  ||
 * O vidn da, Anemone, som jeg fyrigen har knælet for! Vidner, foragtede Løvetand og Leerfivel, at jeg har agtet eder meer end Guld, fordi I ere Foraarets Børn! ||  ||
 * Vidn, Svale, at jeg gjorde Gjæstebud for dig som for et hjemkommet fortabt Barn, fordi du var Foraarets Sendebud. ||  ||

http://www.vgskole.net/teachers/norsk/litteratur/1800_1850/foraaret.htm