Realismen

Muntlig eksamen?

 * Realismen/naturalismen (det mangler noe om naturalismen, finn gjerne noen fotografier og malerier fra perioden 1870-1890)**

Før realismen var den poetiske realismen og før det nasjonal romantikken. Den poetiske realismen betegner overgangslitteraturen mellom romantikken og realisme. Mer virkelig og konkrete beskrivelser.

1875 – 1890

Dette var en tid når det åpnet masse nye fabrikker som både kvinner og menn strømmet til. Ca fra 1814 – 1880 årene ble Norge styrt av embetsmennene. Embetsmennene var tro mot kongen og unionen med Sverige. Men rundt 70 årene ble deres makt veldig utfordret. Bøndene sto sentralt i denne opposisjonen. I 1984 De ble riksrettsak mot embetsmannsregjeringen. Og regjeringen ble dømt til å gå av. Det ble parlamentaristisk Arbeiderne fikk sitt eget parti, arbeiderpartiet.

Det er hovedsakelig Bjørnstjerne Bjørnson som introduserer realismen (innledet det moderne gjennombrudd). Det ene stykket han introduserte var ”Redaktøren”. Her misbruker redaktøren sin maktpossisjon i en avis. Han tar opp problemstillinger som var nær knyttet til den moderne samfunnsutviklingen. Det andre var "En Fallit". Det ble en kampdiktning der han brukte litteraturen til angrep på embetsmennenes sosiale og kulturelle maktposisjoner. Ved å sette problemer under debatt skulle dikterne i Norden delta med å utvikle samfunnet og bruke det på høyde med det moderne Europa.


 * De fire store, Henrik Ibsen Bjørnstjerne Bjørnson, Alexander Kielland og JonasLie

Det moderne gjennombruddet innebar at realismen ble den dominerende litterære retningen i Norge. De realistiske forfatternes intensjon var å etterligne virkeligheten best mulig, med det mål for øye at litteraturen skulle forandre samfunnet til det bedre. De skulle sette problemer under debatt men forfatterne valgte selv hvilke problemer de skulle skrive om. Etter romantikken han lyrikken igjen. SÅ forfatterne var enda preget av lyrikken. Lyrikken er ikke god til å skildre en hel historisk epoke. Derfor ble dramaet og romanen de viktigste utrykksformene.

Dramaene kalles realistiske dramaer eller borgelige dramaer. De handler om aktuelle konflikter mellom mennesker fra borgerskapet. De var tendensromaner fordi de alltid satte problemer under debatt.

Kjennetegn ved det borgerlige samtidsdramaet Inneholder få personer og kort tidsrom. I et dukkehjem møter vi bare 5 personer som har noen vesentlig betydning. Og handlingen foregår i stuen. Det skal skape en illusjon av virkeligheten. Naturlige replikker som kunne ha falt inn i en samtale i et borgerlig hjem. Retrospektiv teknikk fortiden avdekkes etter hvert og driver spenningen fram til en dramatisk høydepunkt. Dobbel bunn i Ibsens replikker.

Forfatterne betraktet samfunnets problemer som moralske problemer, knyttet til om den enkelte levde i sannhet eller løgnaktighet. Bjørnson var lite opptatt av de økonomiske problemene i samfunnet som kunne føre til at hundrevis av arbeidere mistet levebrødet på grunn av en bedriftseigers spekulasjoner.

Skrivemåten i den realistiske romanen Alexander Kielland ville sette søkelyset på en hel historisk epoke, på brytningen mellom gammelt og nytt i miljøet rundt et tradisjonelt handelshus i Stavanger rundt 1880. Han ville også beskrive hvordan endringene i samfunnet fikk betydning for forholdet mellom menneskene. Han tar for seg en stor gruppe mennesker fra forskjellige generasjoner, og med ulik tilknytning til handelshuset Garman & Worse. Det er ingen hovedpersoner i denne romanen. Det dreier seg om et helt miljø. Bjørnson og Ibsen var Kielland til sjuende og sist opptatt av de moralske forholdene mellom menneskene. Kielland var radikal = tenke moderne.

Mange kvinner fra underklassen gikk ut i arbeid. Forfattere tok opp hvordan kvinner i overklassen levde et ufritt og innestengt liv fordi de var økonomiske og sosialt avhengig av mannen. Godt eksempel et dukkehjem, der Nora forlater mannen sin.

En av de store debattene under realismen var sedelighetsdebatten. De realistiske forfatterne ville at kvinnene skulle kunne utfolde seg i samfunnet på lik linje som mennene. Rundt 1880 årene. De mest radikale forfatterne gikk inn for fri kjørlighet mellom menn og kvinner.

De realistiske forfatterne mente at skolen lærte barna lydelighet og ikke selvstendighet og sannferdighet.

Ibsens diktning i tre faser:

Historiske dramaer, idedramaer (prøver ut en ide, en tanke til ytterste konsekvens) og dikt. Han er under påvirkning av nasjonalromantikke
 * Kongsemnerne
 * Brand
 * Per Gynt

Borgerlige samtidsdramaer. Realistiske dramaer. Retrospekive teknikken ved å la fortiden bli avdekket gradvis, etter hvert som handlingen utviklet eg. Fortidens synder og feil er gjengangerene som ødelegger forhold mellom menneskene på nåtidsplanet.
 * Et dukkehjem
 * Gengangere
 * En folkefiende

Psykologiske dramaer (mer opptatt av enkeltmennesket enn samfunnet rundt)
 * Villanden (symbol på det skaddeskutte mennesket)
 * Fruen fra havet

Handlingen konsentreres rundt få personer, den foregår på ett sted og over et kort tidsrom. Sterke kvinner hovedpersoner.

Jonas Lie ble ansatt for å være konservativ. Rundt 1880 ble han moderne gjennombrudds forfatter. Han prøvde å forstå mennesket og deres situasjon. Han hang ikke ut folk og det var ingen skurker.
 * Familien på Gilje (naturalistisk roman)

Realismen kontra naturalisme Ny litterær retning oppstod i 1880-årene, //naturalismen//. Naturalistiske forfattere satt ikke problemene under debatt, de satt inn en ensidig angrep på alt de mente var galt i samfunnet. Naturalismens forfattere ønsket ikke å forandre tingene innenfor rammen av det bestående samfunn, - de ønsket å rive dem i stykker og erstatte dem med noe nytt. Forfatterne gikk til sterk angrep på: Mennesket som ble skildret i den naturalistiske diktningen er et resultat av arv og miljø. Var du født fattig, ville du forbli fattig for alltid. Forfatterne skulle beskrive virkeligheten med en fotografisk nøyaktighet og ikke gi diktningen noen klar tendens. Naturalismen påvirket flere norske forfattere.
 * Naturalismen 1885 - 1890**
 * Familielivet
 * Ekteskap
 * Kristendommen
 * Jonas Lie – Livsslaven
 * Arne Garborg
 * Henrik Ibsen – Gengangere

Amalie Skram og Hans Jæger er de to norske forfatterne som i sin helhet kan kalles naturalistiske, de ville gi skildringer av hvordan arv og miljø slo ut for enkeltmenneskene, og det kunne bare skje gjennom lange tekster. Romaner og dramaer er derfor typiske sjangere, det er ingen naturalistiske lyrikk.