islendingesoge

Islendingsagaene.
Islendingsagaene, også kalt de islandske ættesagaene, er fra ca år 930, da Island ble befolket fra Norge. Denne tiden blir også kalt landnåmstiden. Sagaene er skrevne av anonyme forfattere, og handler om ulike slekter mellom landsåmstiden og fram til innføringen av kristendommen på Island. De ble muntlig overført fra generasjon til generasjon, helt til de ble nedskrivne på 1200- og 1300-tallet.

Ordet "saga" har en sammenheng med verber "å sei", og kan oversettes med ordet "fortelling". Sagaene er basert på en rik muntlig tradisjon, og det er blitt mye omdiskutert om sagaene skal oppfattes som historie eller diktning. Mellom 30 til 45 sagaer er blitt bevart, og i tillegg til disse er det sannsynlig at mange er gått tapt. I følte Peter Hallberg, som var en svensk filolog i norrøne studier, er islendingsagaene Nordens eneste samlede, originale bidrag til verdenslitteraturen.


 * Det islandske samfunnet** var et ættesamfunn, og islendingsagaene (også kalla ættesagaer) stammer som sagt fra dette samfunnet. Dette er sagaer som er blitt laget av islendinger, og som handler om islendinger. De er spennende fortellinger om dramatiske hendelser. Handlingene er fra 900-1030, den såkalte sagatiden. Dette var rett etter landåmstiden, og Island var på denne tiden et føydalt ættesamfunn uten noen utøvende myndighet, og med mektige godseiere eller høvdinger på toppen. Dette var en urolig tid på Island. Det ble mange konflikter og rivalisering mellom høvdinger og slekter etter at folk begynte å kreve eiendomsrett til jorda.


 * Temaene** i ættesagene er kjærlighet, ære, hevn, skjebne og ættefølelse. Slekt og familie er viktig innhold i sagane. Samholdet innen familie og ætt var meget sterkt og holdt lenger enn livet. Slekten støttet de andre medlemmene i familien uansett, og ble et familiemedlem drept, måtte en regne med å ta en grusom hevn. Hovedmotivet i sagene er ofte gjengjeldelse og konflikt. Vanligvis er det kjærlighet eller ære som er grunnlaget for konfliktene. Skjebnen har også en betydningsfull plass i sagaene, det er ofte en manns skjebne det blir fortalt om. Uansett hva man gjør, kan man ikke unngå skjebnen. Den må man bære, uten å protestere. Drømmer og andre varsel blir ofte benyttet til å fortelle hva skjebnen til hovedpersonene er.

>> blir presentert. >> fornærmelser eller strid om eiendom. >> mot et klimaks som ofte innebærer at helten lider en skjebnebestemt død.
 * Form og innhold:**
 * Begivenhetene ble fortalt i streng kronologisk rekkefølge.
 * Sagaene har en standardisert komposisjon.
 * I innledningen blir handlingen plassert i tid og sted, og personer og deres slektsskapsforhold
 * Deretter blir hovedkonflikten presentert, som oftest har grunnlag i erotiske forhold,
 * Konfliktene mellom partene i striden trappes opp - hvor drap og hevndrap ofte går om hverandre -
 * Tilslutt har noen sagaene en kort epilog som oppsummerer hva som skjer videre med personene rundt helten.


 * Kjennetegn:**
 * De ulike emnene blir fortalt saklig og realistisk, uten grublerier.
 * Blir fortalt objektivt. Synsvinkelen ligger alltid utenfor personene, men deres indre liv kan komme til uttrykk ved at de forteller om drømmer de har hatt eller ved hjelp av kveder (strofer med følelsesladd innhold).
 * Stilen er knapp og uten utsmykning.
 * Ofte preket av underdrivelser og dramatiske overdrivelser.
 * Framstillingen veksler mellom referat og scene på den måten at lange tidsrom som er uten viktig betydning for hovedkonflikten i sagaen blir oppsummert i en eller noen få setninger, mens de avgjørende situasjonene blir veldig utdypt med stor vekt på replikkvekslinger.
 * Sagaene er preget av ubetinget skjebne, selvhevdelse, stolthet, manndom, løftetro og også rettsbevisthet.


 * Kilder:**
 * http://no.wikipedia.org/wiki/Islendingsaga
 * http://no.wikipedia.org/wiki/Peter_Hallberg
 * http://www.daria.no/skole/?tekst=1392