romantikken

Den lille pige med svovelstikkerne av H.C. Andersen**
 * mulige problemstillinger for muntlig eksamen

Diktet handler om en liten pike som er fattig og alene. Hun går rundt i byen på nyttårsaften og prøver å selge svovelstikker for å få litt penger til sin far. Hvis hun kommer hjem uten å ha solgt noen, så vil ikke faren hennes like det. Derfor er hun redd for å komme hjem til deres kalde hus, som ikke kan kalles et hus for det blåser kald vinn inn. Piken går rundt og fryser og får ikke solgt noe. Hun setter seg ned mellom to murhus, og drømmer seg vekk. Hun drømmer om varme koselige hus og familier, varm stor gåsemiddag og sin avdøde mormor som hun hadde et godt forhold til. Mens hun tenner en svovelstikke etter den andre, og fantaserer om et godt liv. Men det ender tragisk, den lille piken fryser i hjel og dør. Nå er hun hos sin mormor, og har det bra. Diktet er mer enn fortelling, det er skrevet i en lang tekst, på dansk. Det er veldig detaljert for å få oss til å se for oss slik hun har det, og det klarer Andersen. Det er en gripende fortelling, og leserne sitter igjen med en trist og glad følelse. = =


 * Diktets Ånd av Welhaven**

Welhaven hadde en bestemt oppfatning om hvordan den romantiske diktningen skulle være, og det er derfor han har skrevet diktets ånd. Diktets ånd er et læredikt om hvordan man skal skrive et dikt. Diktets ånd består av 15 strofer og kan deles inn i 3 deler. Første del strofe 1-7 og handler om hva diktets ånd skal inneholde. Andre del er strofe 8-11.Her blir det fortelt hvordan diktet skal treffe leseren. I siste del, strofe 12-15, sies det hvordan diktet kan få "evig liv" og gi dikteren glede. Rim og stavelsemønsteret er likt gjennom hele diktet. 2 of 4 linje rimer på hverandre, første og tredje linje består av syv stavelser, andre og fjerde linje har seks stavelser, første og tredje linje består av syv stavelser, andre og fjerde linje har seks stavelser.

=Sammendrag av norsk historie 1800-1850=

Norge fikk i 1814 sin egen grunnlov, og unionen med Danmark ble oppløst. Norge hadde da vært i union med Danmark i 434 år. Om vi ikke var lengre i union med Danmark ble dansk brukt som skriftspråk i Norge i en god stund framover. Men pga av at Danmark og Norge var på den tapende siden i Napoleonskrigen fikk Sverige Norge som en takk for innsatsen i krigen. Men om Norge kom i union med Sverige beholdt vi grunnloven og det indre selvstyre. I løpet av disse 50 årene fikk vi en stor folkevekst, faktisk en fordobling av befolkningen. På samme tid var det også stor utvandring til Nord-Amerika. Underklassen vokste sterkt frem, som husmenn, tjenere og arbeidere. Mens det var embetsstanden som dominerte politikken. I 1833 fikk bøndene flertall på Stortinget, men embetsstanden dominerte helt frem til parlamentarismen i 1884. I befolkningen var det kun 10 % som levde i byene, resten levde på landsbygdene. Gjennom grunnloven ble det sikret trykkefrihet. Det gjorde at det første tiårene av 1800-tallet ble det publisert en rekke aviser, tidskrifter og blader. Før 1830 kom de få bøker ut i Norge, men det endret seg etter 1830. Da ble det oppretter flere biblioteker, Christiania teater kom for alvor i gang og bok produksjonen økte kraftig. I 1850 ble det utgitt hele 40 aviser i Norge. Men det litterære miljøet fantes kun i byene og siden 90 % av befolkningen bodde på landsbygda var det ikke så mange. Gjennom en undersøkelse i 1840 viste det seg at kun 20% av elevene på skolene lærte å lese. Den gang hadde de omgangsskole, det vil si at undervisningen skjedde i hjemmene.

Romantikken og Nasjonalromantikken I denne perioden var det romantikken og nasjonalromantikken som dominerte litteraturen, musikken og malerkunsten. De romantiske dikterne brukte besjeling som litterært virkemiddel, at det gav naturen menneskelige egenskaper. Den viktigste sjangerer var lyrikk. Man hadde da også nasjonalromantikken, som var sterk i Norge pga nasjonalfølelsen var så sterk etter 1814. Her kom også det med å samle inn folkediktning, som Asbjørnsen og Moe gjorde. Nasjonalromantikken dominerte i Norge fra 1830-1850. De to største fra denne tiden er Henrik Wergeland og Johan Sebastian Welhaven. Det var to motpolar når det gjaldt spørsmål rundt politikk, diktning og Norges framtid. Welhaven var en høyreromantiker, mens Wergeland var en venstreromantiker. Men det hadde også mange ting til felles. De hadde samme bakgrunn, begge var romantikere og begge trudde på en fremtidig storhetstid for Norge. Henrik Wergeland er bl.a. kjent for Skabelsen, Mennesket og Messias- Welhaven er kjent for bl.a. diktet, diktets ånd.

Språkstriden Det oppstod en språkstrid i begynnelsen av 1830. Den gikk ut på at noen ville holde på det danske språket, andre ville fornorske det mens andre igjen ville få et helt nytt skriftspråk Av dem som ville beholde det danke språket stod Welhaven og Peter Andreas Munch. Henrik Wergeland og Jonas Anton Hielm vill ha en fornorskning av det danske. Men etter hvert skiftet P.A. Munch helt mening og mente heller at vi skulle få et helt nytt skriftspråk hvor man tok utgangspunkt i en dialekt. Og det var dette Ivar Aasen forsatte med å jobbe for. Aasen reiste rundt om i Norge og studerte ulike dialekter. Han var på Sørlandet, på Vestlandet, i dalene på Østlandet, i Trøndelag og i sørlige deler av Nordland. Han unngikk byene fordi der var de så påvirket av dansken. Gjennom disse studiene gav han ut 3 bøker. Den siste han gav ut, prøver af landsmaalet i Norge, er trolig den viktigste. Han utarbeidet en aasen-normal om hvordan språket skulle være. Han ville da bl.a. luke vekk tyske lånerord, ikke bruke så mange fremmedord og ligge nær opp til de norrøne språket. Det språket Aasen kom frem til ble kalt landsmålet, nå kjent som nynorsk. Den som jobbet videre med fornorskningen av språket etter Wergeland var Knud Knudsen. Han ville at skriftspråket skulle bygge på talemålet, det skulle avspeile talen så godt som mulig. Dette skriftspråket ble kalt riksmål og er for oss nå kjent som bokmål. Språkstriden forsatte i lang tid etter 1850.

__**Sammenligning av de nordiske nasjonalsangene**__

- den norske og danske viser sin takknemlighet til folket(tenker på andre verdenskrig der folket kjempet da det ble okkupert, Sverige ikke okkupert siden de var nøytrale) mens den svenske forteller mer om hvor stolt de er over selve landet - svenske og danske beskriver naturen mer detaljert en den norske - alle tre sangene viser sin stolthet over sitt land og forteller om hvor flott det er - de svenske og norske nasjonalsangene nevner Gud som en viktig grunn til at landet er slik det er. I den norske står det blant annet at ”landet ville han beskytte, skjønt det mørkt så ut”. Viser at med Gud sin hjelp har landet kjempet og vunnet. I den svenske sangen står det ”med Gud skal jag kjempa for hem og for härd”. Det tolker jeg som om at også der har Gud hjulpet til slik at landet har blitt slik de har blitt. Den Danske vender heller seg til de norrønske gudene som Freja(fruktbarhetsgudinnen)